Ff | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||
אלפבית לטיני | ||||||
Aa | Bb | Cc | Dd | Ee | Ff | Gg |
Hh | Ii | Jj | Kk | Ll | Mm | Nn |
Oo | Pp | Rr | Ss | Tt | Uu | |
Vv | Ww | Xx | Yy | Zz |
F (אף) היא האות השישית באלפבית הלטיני, נהגית כפ"א רפויה, כלומר עיצור שפתי-שיני, חוכך, אטום (/IPA: /f).
האטרוסקים היו אלה שהמציאו את הדיגרף הזה; F עצמה סימלה את /w/ בשפה האטרוסקית כמו ביוונית (שם האות F, אשר נקראה דיגמא ביוונית, נעלמה בעקבות היעלמותה של ההברה /w/ מהשפה). מקורה של F הוא באות השמית וו (wâw) אשר גם ייצגה /w/ ובמקור ייצגה כנראה וו או אלה.
באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "פוקסטרוט" (Foxtrot).
ב-ASCII מיוצגת האות על ידי 70 (F) ו-102 (f).
בקוד מורס מיוצגת האות על ידי שתי נקודות, קו ונקודה:
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
וו פרוטו שמית | וו פיניקית | דיגמא יוונית | W אטרוסקית | F אטרוסקית | F לטינית |
בהקשרים מסוימים, F יכולה לסמל: