![]() ![]() | |
Tipus | ètnia ![]() |
---|---|
Població total | 1.933.510 (2010) ![]() |
Llengua | bai ![]() |
Religió | azhaliisme i benzhuisme ![]() |
Part de | pobles sinotibetans ![]() |
Geografia | |
Estat | República Popular de la Xina ![]() |
Mapa de distribució | |
![]() ![]() |
Els bai (en xinès: 白族; en pinyin: bai zi, literalment 'poble blanc', a causa dels seus vestits tradicionals) són una de les 56 minories ètniques que reconeix el govern de la República Popular de la Xina, antigament anomenats també min jià (民家), que significa 'casa del poble'. També s'anomenen ells mateixos bai ni o bai huo. El 1956, van aconseguir la denominació oficial de 'nacionalitat Bai'.
Els bai són 1.858.063 (2000),[1] un 80% dels quals viu en concentracions urbanes al Zhou Autònom Bai de Dali i al Xian Autònom dels Yi i dels Bai d'Eshan, ambdós a la província de Yunnan.[2] També trobem una petita part d'aquesta ètnia localitzada a les províncies veïnes de Sichuan, Guizhou (Bijie) i Hunan (Sangzhi).
Tenen la seva pròpia llengua, dita també bai, que tradicionalment s'ha vingut considerant que pertany al grup tibetobirmà (família sinotibetana), però aquesta pertinença no és pas evident. Més del 70% del seu lèxic li ha estat manllevat al mandarí. Gràcies a les transformacions fonètiques i tonals, diferents segons l'època que s'ha produït el préstec, és possible distingir un fons de préstecs més antic i un altre de més recent. La resta de paraules que podem considerar pròpiament bai són molt escasses. A més, el bai té una estructura sintàctica de subjecte-verb-objecte, exactament igual que el xinès. Per tots aquests motius, alguns lingüistes actuals tendeixen a considerar aquesta llengua el parent més proper del mandarí, i l'exclouen del grup tibetobirmà.
La llengua bai no té forma escrita, tot i que es pot transcriure utilitzant els caràcters xinesos. Recentment, Zhao Yansun i Xu Lin, lingüistes d'origen bai, han desenvolupat un mètode de transcripció alfabètica i han publicat una gramàtica i un diccionari de la llengua bai. Tot i que uns 900.000 bai encara parlen la seva llengua, l'idioma més utilitzat actualment és el xinès mandarí.
La llengua bai comprèn tres dialectes principals, localitzats a les zones de Dali, Jianchuan i Bijiang. Aquest últim dialecte és el més antic dels tres i utilitza, igual que el de Jianchuan, vocals nasals que ja han desaparegut en la parla de Dali. D'altra banda, el bai de Jianchuan té vuit tons i el de Bijiang, nou. Quatre d'aquests tons comporten una laringalització.
S'han formulat diverses teories sobre l'origen del poble bai (autoctonia, migració Han, fusió de pobles), però cap d'aquestes no resulta prou convincent. La història política dels bai és ben coneguda a partir de la dinastia Tang. Al principi, el territori del bai estava dividit en zhaos independents. Piluoge en va unir sis per formar el Regne de Nanzhao (737-902), que comprenia els bai i els yi. Aquest regne fou succeït per tres dinasties breus, fins que Duan Siping, el 937, establí el Regne de Dali. Se succeïren vint-i-dos reis fins que, el 1253, una invasió mongol va destruir el regne. El 1274, fou constituïda la província de Yunnan, posant fi a cinc segles d'independència bai. El 1951, fou creat el Xian Autònom dels Yi i dels Bai d'Eshan, i el 1956 el Zhou Autònom Bai de Dali, ambdós a la província de Yunnan.
![]() |
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bai |