![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Fórmula química | CuFeS₂ |
Epònim | coure i pirita ![]() |
Classificació | |
Categoria | sulfurs |
Nickel-Strunz 10a ed. | 2.CB.10a ![]() |
Nickel-Strunz 9a ed. | 2.CB.10a ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | II/C.03 ![]() |
Dana | 2.9.1.1 |
Heys | 3.1.25 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | tetragonal |
Estructura cristal·lina | a = 5,289Å; c = 10,423Å |
Grup puntual | 4 2m - escalenoèdrica |
Grup espacial | space group I-42d (en) ![]() ![]() |
Color | groc llautó amb reflexos verds, groc or, freqüents irisacions |
Macles | macles en {112} i {012}, de penetració o cícliques |
Exfoliació | {112} molt imperfecta; indistingible en {011}; a vegades pot ser visible |
Fractura | concoidal, desigual, irregular |
Tenacitat | fràgil |
Duresa | 3,5 a 4 |
Lluïssor | metàl·lica |
Color de la ratlla | negra verdosa |
Diafanitat | opaca |
Densitat | 4,1 a 4,3 g/cm³ (mesurada); 4,18 g/cm³ (calculada) |
Impureses comunes | Ag, Au, In, Tl, Se, Te |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral heretat (G) ![]() |
Símbol | Ccp ![]() |
Referències | [1] |
La calcopirita és el mineral de coure més àmpliament distribuït i una de les principals fonts d'aquest. Pertany a la classe dels sulfurs. Johann Friedrich Henckel li va donar nom el 1725, del grec chalkos, coure, i pyrites, foc al colpejar.
És un compost de sulfur de coure-ferro (CuFeS₂) que cristal·litza en el sistema tetragonal. Té una duresa d'entre 3,5 a 4 a l'escala de Mohs i el seu pes específic oscil·la entre 4,1 i 4,3. Té lluentor metàl·lica, color groc llautó i sovint està entelat o amb irisacions. Generalment hom la troba a menes metàl·liques o en roques més antigues, moltes vegades amb pirita o altres sulfurs de ferro. Sol confondre's amb la pirita tot i que el seu color és més groguenc.
És un mineral molt comú en els filons de sulfurs disseminats per les roques ígnies. Pot formar-se i trobar-se també en roques pegmatites neumatolítiques, roques hidrotermals d'alta temperatura, dipòsits de metamorfisme de contacte, així com a constituent primari de les ja esmentades roques ígnies bàsiques. En els jaciments de coure sol ser el principal mineral d'aquest metall que apareix.
La calcopirita pertany i dona nom al grup de la calcopirita, un grup de sulfurs metàl·lics i selenurs, estructuralment molt relacionats amb el tipus d'estructura de l'esfalerita (ZnS).[2]
![]() |
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Calcopirita |