Biografia | |
---|---|
Naixement | 23 setembre 1954 ![]() província de Bèrgam (Itàlia) ![]() |
Activitat | |
Ocupació | pilot de motociclisme, mecànic ![]() |
Esport | enduro motocròs ral·li raid ![]() |
Premis
|
Carrera esportiva | |
---|---|
Nacionalitat | ![]() |
Temporades | 1970 - 1989 |
Equips | Penton, SWM, Maico, Husqvarna, Honda |
Palmarès en enduro | |
C. Eur. 500cc | 3 (1979 - 1980, 1982) |
C. Eur. +500 4T | 1 (1984) |
Total: 4 Campionats d'Europa | |
C. FMI 100cc C. d'Itàlia 500cc | 1 (1971) 4 (1978, 1981 - 1983) |
C. d'Itàlia 4T | 1 (1986) |
La Valli | 3 (1980, 1982, 1984) |
Resultats als ISDE | |
Trofeu | 3 (1979, 1980, 1986) |
+500 4T | 1 (1986) |
Medalles d'Or | ![]() |
Palmarès en motocròs | |
C. d'Itàlia 500cc | 1 (1979) |
Activitat professional | |
Residència | Resideix a Fino del Monte |
Guglielmo Andreini (província de Bèrgam, 23 de setembre de 1954) és un ex-pilot d'enduro italià, quatre vegades Campió d'Europa (tres en 500 cc i una en superior a 500 cc 4T) entre finals dels anys 70 i començament dels 80.[1] Als Sis Dies Internacionals d'Enduro hi guanyà el Trofeu tres anys formant part de l'equip italià i hi assolí la victòria en la categoria superior a 500cc 4T el 1986. El 2015 va ser nomenat FIM Legend.[2]
Andreini començà a competir el 1970, a 16 anys, amb una Gerosa 50, combinant la seva afecció amb tota mena de feines: aprenent de mecànic en dos tallers, conserge d'un diari, venedor de sandvitxos a l'estadi, etc.[1] Aviat, gràcies al seu físic d'atleta i gran talent, arribaren els resultats: El 1971 va guanyar el Trofeo FMI Regolarità de 100 cc, el 1978 assolí el seu primer campionat italià d'enduro i el 1979 el primer europeu,[3] començant així una llarga carrera plena d'èxits que el portà a pilotar per diverses marques, de les quals en destaquen SWM, Maico, Husqvarna i Honda.[1] Andreini arribà a participar també al Ral·li Dakar, concretament a l'edició de 1985.[1]
La seva darrera temporada de competició fou la de 1989, després de la qual es retirà i complí el servei militar a la Fiamme Oro. Un cop llicenciat aprofità els seus grans coneixements de mecànica per a treballar en equips de motociclisme de velocitat, sobretot en competicions de Superbikes. Així, el 1993 feu de mecànic a l'equip de Giacomo Agostini, aleshores amb la Cagiva i Mat Mladin de pilot. El 1994 treballà per a John Kocinski i el 1995 acompanyà Doriano Romboni en els 250cc.[1]
Entre 1996 i 97 treballà per a Yamaha, primer amb Massimo Meregalli en Supersport i després amb Luca Cadalora en 500cc. El 1998 tornà a canviar, aquest cop a Ducati, on s'encarregà de les motos de Carl Fogarty, Ben Bostrom i Rubén Xaus.[1] A començaments del 2003 Ducati debutà en MotoGP i Andreini esdevingué el mecànic de Loris Capirossi en aquest campionat. Després d'anar canviant d'equips al llarg dels anys, el 2010 Andreini treballava com a mecànic d'Aleix Espargaró.[4]