![]() ![]() | |
Un oni (
Durant el període Heian (794–1185), els oni sovint eren representats a la literatura japonesa, com a monstres terrorífics que es menjaven persones. Una representació habitual d'oni és menjant-se persones d'una queixalada. En un llibre de Nihon Ryōiki es mostra una dona que és devorada per un oni.[8] Hi ha la teoria que la raó per la qual les històries d'onihitokuchi eren habituals és que les guerres, els desastres i les fams en què les persones perden la vida o desapareixen s'interpretaven com que arribaven onis d'un altre món al món actual que s'emporten els humans.[9]
No va ser fins que es va crear la llegenda de Shuten-dōji que l'oni va començar a ser representat a les pintures,[10] i des del segle XIV. Shuten-dōji ha estat considerat com l'oni més famós i fort del Japó. La llegenda de Shuten-dōji s'ha descrit des del segle XIV en diverses arts, arts escèniques tradicionals i literatura com ara emakimono, jōruri, noh, kabuki, bunraku i ukiyo-e. El tachi (espasa llarga japonesa) "Dōjigiri" amb el qual Minamoto no Yorimitsu va decapitar Shuten-dōji' a la llegenda, ara està designat com un tresor nacional i un dels Tenka-Goken (Cinc espases més grans sota el cel).[11][12]
Són personatges populars en l'art, la literatura i el teatre japonesos[13] i apareixen com a personatges tipus en els coneguts contes de fades de Momotarō (Peach Boy), Issun-bōshi i Kobutori Jīsan. Tot i que els oni s'han descrit com a criatures aterridores, en la cultura moderna se n'expliquen històries menys espantoses, com ara les d'Oni Mask i Red Oni Who Cried.
![]() |
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Oni |