Alberich II. ze Spoleta | |
---|---|
Narození | 912 Řím |
Úmrtí | 31. srpna 954 (ve věku 41–42 let) Řím |
Povolání | politik |
Choť | Alda ze Spoleta |
Děti | Jan XII. Řehoř I. Tuskulský |
Rodiče | Alberic I of Spoleto a Marozia |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Alberich II. ze Spoleta (912–954) byl vládcem Říma v letech 932 až 954. Moci se ujal po sesazení své matky Marozie (892–936) a svého nevlastního otce Huga z Arles (880–947).[1]
Alberich II. ze Spoleta pocházel z rodu hrabat z Tuskula, jeho otcem byl Alberich I. ze Spoleta. Jeho nevlastním bratrem byl papež Jan XI.
Na svatbě jeho matky Marozie s jejím třetím manželem, římským králem Hugem z Arles, došlo k potyčce mezi Alberichem a jeho novým nevlastním otcem. Hugo se měl dokonce pokusit Albericha oslepit, načež Alberich slavnost opustil a podnítil římský lid ke vzpouře proti králi. V prosinci roku 932 musel Hugo uprchnout z města, Marozie byla zavřena do vězení a vládu nad Římem převzal Alberich.[2]
V roce 936 se Alberich oženil se svou nevlastní sestrou Aldou, dcerou svého otčíma Huga z Arles. Z manželství se narodil syn Řehoř I., hrabě z Tuskula. Podle italského kronikáře Benedikta ze Soratta měl Alberich ještě jednoho nemanželského syna, Oktaviána. Když ležel na smrtelné posteli, zástupci římské šlechty i duchovenstva mu údajně přísahali, že Oktaviána zvolí příštím papežem. Roku 955 se tak Oktavián stal papežem Janem XII.[2]
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Alberic II of Spoleto na anglické Wikipedii.