Artur z Connaughtu | |
---|---|
3. generální guvernér Jihoafrické unie | |
![]() Princ Artur v róbě Podvazkového řádu | |
Doba vlády | 20. listopadu 1920 – 21. ledna 1924 |
Úplné jméno | Artur Frederik Patrik Albert |
Narození | 13. ledna 1883 hrad Windsor, Berkshire |
Úmrtí | 12. září 1938 (ve věku 55 let) Londýn, Anglie |
Manželka | Alexandra, 2. vévodkyně z Fife |
Potomci | Alastair Windsor, 2. vévoda z Connaughtu a Strathearnu |
Dynastie | Koburkové |
Otec | Artur Sasko-Koburský |
Matka | Luisa Markéta Pruská |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Artur z Connaughtu (Artur Frederik Patrik Albert; 13. ledna 1883, Windsor – 12. září 1938, Londýn) byl britský vojenský důstojník a vnuk královny Viktorie. Od 20. listopadu 1920 do 21. ledna 1924 sloužil jako generální guvernér britského dominia Jihoafrická unie.
Princ Artur se narodil 13. ledna 1883 na hradě Windsor jako syn prince Artura, vévody z Connaughtu a Strathearnu a princezny Luisy Markéty Pruské. Jeho otec byl třetím synem královny Viktorie a prince Alberta Sasko-Kobursko-Gothajského.
Artur byl pokřtěn v soukromé kapli na hradě Windsor 16. února 1883 a jeho kmotry byli královna Viktorie (jeho babička z otcovy strany), německá císařovna (jeho praprateta z matčin strany, zastoupena jeho tetou Beatrix), Fridrich Leopold Pruský (strýc z matčiny strany, zastoupen německým velvyslancem hrabětem Münsterem), nizozemská princezna Marie (teta z matčiny strany, zastoupena hraběnkou Münsterovou), vévoda Jiří z Cambridge (královnin bratranec) a Alfréd, vévoda z Edinburghu (strýc z otcovy strany, kterého na křtinách zastoupil jeho bratr, princ Eduard z Walesu).
Artur byl prvním královským princem, který studoval na Eton College. Ve své rodině byl znám jako "young Arthur" ("mladý Artur"), aby jej odlišili od jeho otce.
Princ Artur studoval na Eton College, tu však předčasně opustil, aby ve věku šestnácti let a dvou měsíců vstoupil na Royal Military College v Sandhurstu. V květnu 1901 byl jmenován druhým poručíkem 7. pluku husarů. Následujícího roku byl poprvé v aktivní službě. Po konci druhé búrské války většina britských vojáků opustila jižní Afriku, ale byli tam vysláni 7. husaři, aby udrželi mír. Princ Artur a 230 mužů jeho pluku opustili v říjnu 1902 Southampton a později téhož měsíce dorazili do Kapského Města. Několik měsíců princ strávil v Krugersdorpu. V roce 1907 byl povýšen na kapitána 2. pluku dragounů. V roce 1920 se stal vrchním plukovníkem tohoto pluku.
Během první světové války princ Artur sloužil jako pobočník generálů Johna Frenche a Douglase Haiga, po sobě jdoucích velitelů britského expedičního sboru ve Francii a Belgii. V roce 1919 byl jmenován podplukovníkem a v roce 1922 se stal plukovníkem v záloze. V říjnu 1922 byl princ Artur povýšen do čestné hodnosti generálmajora a stal se pobočníkem svého bratrance, krále Jiřího V.
Vzhledem k tomu, že královy děti byly příliš malé na to, aby mohly vykonávat veřejné povinnosti, až do konce první světové války, vykonával princ Artur řadu ceremoniálních povinností doma i v zahraničí.
15. října 1913 se třicetiletý princ Artur v královské kapli St James's Palace v Londýně oženil s o osm let mladší Alexandrou, 2. vévodkyní z Fife.
Pár doprovázelo pět družiček: princezna Marie, princezna Maud z Fife, princezna Mary Somersetová, její sestra Helena a May z Tecku.
Princezna Alexandra byla nejstarší dcerou a dědičkou 1. vévody z Fife a Princess Royal, nejstarší dcery krále Eduarda VII. Manželé spolu měli jednoho syna, který dostal jméno Alastair.
Po nástupu svého bratrance Jiřího V. na trůn byli princ Artur a jeho stárnoucí otec nejstaršími mužskými členy královské rodiny, kteří pobývali ve Spojeném království. Z tohoto důvodu přijal jménem krále nejrůznější královské povinnosti a v době nepřítomnosti krále působil jako státní rádce.
Na příkaz krále v roce 1906 udělil japonskému císaři Meidžimu podvazkový řád jako uznání anglo-japonského spojenectví. V roce 1918 byl hostem na palubě japonské bitevní lodi Kirišima, když cestovala z Japonska do Kanady. Navštívil Tokio a Nagoju a byl přivítán v parku Tsuruma a v Buntenkaku a pak odcestoval do Kjóta. V roce 1920 se Artur stal po vikomtovi Sydneym Charlesi Buxtonovi generálním guvernérem a vrchním velitelem jižní Afriky. Po něm v roce 1924 převzal tento post hrabě z Athlone. Po návratu do Británie se princ Artur zapojil do řady charitativních organizací, mimo jiné jako předseda představenstva nemocnice Middlesex. Stejně jako jeho otec, vévoda z Connaughtu, byl aktivním zednářem, v roce 1924 se stal zemským velmistrem pro Berkshire.
Princ Artur z Connaughtu zemřel 12. září 1938 ve věku 55 let na karcinom žaludku. Pohřben byl na královském pohřebišti ve Frogmore. Jedním z jeho posledních veřejných vystoupení byla korunovace krále Jiřího VI. a královny Alžběty v květnu 1937. Jeho otec, vévoda z Connaughtu, jej přežil o čtyři roky. Arturův jediný syn Alastair užíval po roce 1917 zdvořilostní titul hrabě z MacDuffu, v roce 1942 se stal po smrti svého děda 2. vévodou z Connaughtu a Strathearnu a hrabětem ze Sussexu.
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Prince Arthur of Connaught na anglické Wikipedii.
Generální guvernér Jižní Afriky | ||
---|---|---|
Předchůdce: Vikomt Buxton |
1920–1924 Artur z Connaughtu |
Nástupce: Hrabě z Athone |