JUDr. Ernest Valko, Ph.D. | |
---|---|
Poslanec Federálního shromáždění (SL) | |
Ve funkci: 1990 – 1990 | |
Ve funkci: 1990 – 1992 | |
Předseda Ústavního soudu ČSFR | |
Ve funkci: 31. ledna 1992[1] – 31. prosince 1992 | |
Předchůdce | vznik funkce |
Nástupce | zánik funkce |
Stranická příslušnost | |
Členství | bezpartijní (VPN) ODÚ-VPN |
Narození | 10. srpna 1953 Spišská Nová Ves ![]() |
Úmrtí | 8. listopadu 2010 (ve věku 57 let) Limbach ![]() |
Národnost | slovenská |
Alma mater | Univerzita Komenského |
Profese | právník |
Ocenění | Řád Ľudovíta Štúra I. třídy (2016) |
Webová stránka | Stránky advokátní kanceláře |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Ernest Valko (10. srpna 1953 Spišská Nová Ves[2] – 8. listopadu 2010 Limbach[3]) byl slovenský a československý právník a politik, poslanec Sněmovny lidu Federálního shromáždění po sametové revoluci za hnutí Verejnosť proti násiliu (později ODÚ-VPN) a jediný předseda československého federálního Ústavního soudu.
V roce 1977 absolvoval Právnickou fakultu Univerzity Komenského v Bratislavě, rigorózní zkoušku složil v roce 1979. Jako právník se věnoval především hospodářskému, pracovnímu, občanskému, trestnímu a pozemkovému právu.
Profesně je k roku 1990 uváděn jako vedoucí referent právní služby.[4]
V lednu 1990 nastoupil jako bezpartijní poslanec, respektive poslanec za Verejnosť proti násiliu, v rámci procesu kooptací do Federálního shromáždění po sametové revoluci do Sněmovny lidu (volební obvod č. 139 – Petržalka, Bratislava). Mandát obhájil za VPN ve volbách roku 1990. Později přešel do formace ODÚ-VPN. Jeho mandát federálního poslance zanikl v důsledku nabytí funkce ústavního soudce na přelomu let 1991 a 1992.[5][6]
V době svého působení ve FS se podílel na přípravě novel zákoníku práce, hospodářského zákoníku, kompetenčního zákona, uvozovacího ústavního zákona k Listině základních práv a svobod, ústavního zákona o referendu a obchodního zákoníku.[2] Doktorskou disertaci obhájil v roce 2004.[7]
Byl jediným předsedou Ústavního soudu České a Slovenské Federativní Republiky (1992).[7][8]
Od roku 1993 působil jako právník a zastával funkce ve statutárních orgánech různých společností.[7] Vystupoval v některých medializovaných sporech, např. spor básníka Ľubomíra Feldeka s ministrem kultury v Mečiarově vládě Dušanem Slobodníkem[9], spor SPP a Union banky ve věci Duckého směnek či občanskoprávní spor mezi slovenskými politiky Ivanem Miklošem a Robertem Ficem. V roce 2006 neúspěšně kandidoval do Národní rady Slovenské republiky.[3]
Ve večerních hodinách 8. listopadu 2010 byl zastřelen ve svém domě v Limbachu.[3]
Slovenský prezident Andrej Kiska mu 7. ledna 2016 na Bratislavském hradě udělil in memoriam Řád Ľudovíta Štúra I. třídy.[10]