Extrasystola je srdeční stah, který přichází mimo pravidelný srdeční rytmus. Jeho příčinou je ložisko s abnormální elektrickou aktivitou v některém srdečním oddíle, z něhož se vzruch šíří na ostatní srdeční oddíly.
Podle místa vzniku rozeznáváme extrasystoly
Podle jejich tvaru možno dále rozlišovat
Podle jejich četnosti resp. vazbě ke QRS komplexům základního rytmu se komorové extrasystoly rozlišují na
Ojedinělé extrasystoly se vyskytují i u zdravých jedinců a nemusí znamenat závažné postižení srdce. S věkem jejich výskyt roste. Častěji se vyskytují u řady chorobných stavů, které postihují srdce či celý organizmus – např. ischémie srdeční, kardiomyopatie, myokarditida, chlopenní vady, např. prolaps mitrální chlopně, zhmoždění srdce, thyreotoxikóza, abnormální koncentrace některých minerálů v krvi (např. vápníku), poruchy dýchání či transportu krevních plynů, které vedou k nedostatku kyslíku ve tkáních či hromadění oxidu uhličitého (hypoxie, hyperkapnie), alkohol, drogy např. kokain, některé léky např. tricyklická antidepresiva, kouření, kofein, stres, nedostatek spánku, vyčerpání.
Extrasystoly se nejčastěji neprojevují vůbec a zachytí se náhodně. Základem pro jejich rozpoznání je EKG křivka. Část nemocných je vnímá jako bušení srdce (palpitace), tedy pocit přeskočení, nepravidelnosti tepu či vynechání tepu (časně přicházející extrasystola nemusí vést k dostatečně efektivnímu stahu, který vytvoří pulzovou vlnu a je také následován kompenzační pauzou). Zejména u nemocných se závažnějším postižením srdce mohou extrasystoly spouštět jiné, závažnější arytmie, obvykle na podkladě re-entry mechanizmu. Mohou se projevit i krátkodobou ztrátou vědomí – synkopou, celkovou slabostí, případně bolestí na hrudi. Podle novějších výzkumů mohou velmi četné komorové extrasystoly (řádově tisíce extrasystol za den) při dlouhodobějším trvání vést k rozvoji dilatační kardiomyopatie.[1]
Důležité je rozlišit, zda se jedná o ojedinělé extrasystoly u jinak zdravého jedince, nebo o projev jiného, závažnějšího onemocnění. To je pak nutné léčit v první řadě, důležité je také upravit nerovnováhu v hladinách minerálů a vyloučit vyvolávající faktory (alkohol, kofein, nikotin, stres a podobně). Samotné extrasystoly obvykle léčbu nevyžadují, zvláště pokud je nemocný nevnímá. Pokud nemocnému dělají subjektivní potíže, používají se k jejich potlačení betablokátory či propafenon, případně v kombinaci s léky na celkové zklidnění. U pacientů s četnými extrasystolami, kde lze očekávat komplikace, lze využít radiofrekvenční ablaci k odstranění jejich zdroje. Pokud komorové extrasystoly spouští závažnější komorové arytmie (komorové tachykardie) a nelze je potlačit léčbou, zavádí se nemocnému implantabilní kardioverter-defibrilátor.
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Premature ventricular contraction na anglické Wikipedii.