Josef Paldus | |
---|---|
Narození | 25. listopadu 1935 Bzí, ![]() |
Úmrtí | 15. ledna 2023 (ve věku 87 let) Kitchener, ![]() |
Národnost | česká |
Vzdělání | vysokoškolské; postgraduální |
Alma mater | Matematicko-fyzikální fakulta Univerzity Karlovy |
Povolání | vysokoškolský pedagog, vědec |
Zaměstnavatel | University of Waterloo v kanadském Ontariu |
Znám jako | „Joe“[1] |
Titul | Prof., RNDr., DrSc., Dr.h.c., FRSC |
Ocenění | Cena Neuron za celoživotní přínos vědě (2015) člen Kanadské královské společnosti |
Choť | Eva Zdena Bajerová (provdaná Paldusová); sňatek 1961 |
Děti | dcera: Barbara Alice Paldus |
Rodiče |
|
Příbuzní | vnuk: Josef Paldus-Farmwald (* únor 2009) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Josef Paldus (25. listopadu 1935 Bzí – 15. ledna 2023 Kitchener, Kanada) byl vysokoškolský pedagog, matematik zabývající se aplikovanou matematikou a chemik v oboru teoretické a kvantové chemie.[2] Jako vědec se věnoval řešení problemiatiky co nejpřesnějšího a nejefektivnějšího způsobu výpočtu vlastností atomů a molekul.[2] Byl emeritním profesorem aplikované matematiky na University of Waterloo v kanadském Ontariu. Patřil mezi čestné členy Královské vědecké společnosti v Kanadě (nositel titulu Fellowship of the Royal Society of Canada).[p. 1]
Josef Paldus se narodil 25. listopadu 1935 v obci Bzí u Železného Brodu v okrese Jablonec nad Nisou.[3] Jeho otcem byl Josef Paldus (1897–1957) a jeho matkou byla Ludmila Paldusová (rozená Daníčková; 1899–1967).[1] Rodiče byli drobní rolníci.[4] Matka Ludmila byla věřící a náboženské přesvědčení předávala výchovou svému synovi.[4] Otec vlastnil velkou knihovnu se svazky psanými v českém a německém jazyce a mladý synek si kromě některých českých encyklopedií s živými ilustracemi oblíbil zejména překlady děl francouzského astronoma, přírodovědce a spisovatele Camilla Flammariona.[4] V domě měl Josef Paldus starší a jeho strýc mechanickou dílnu, která sloužila k opravám a výrobě zemědělského náčiní a občas i k realizaci jednoduchých hraček pro synka Josefa.[4] Otec byl velmi manuálně zručný, byl schopen některých činností z oborů knihařství, truhlářství, zámečnictví, kovářství a v zimních měsících se zabýval i zpracováním skla.[4] V mládí osvojené sklářské a mechanické dovednosti pak synek Josef později zužitkoval ve své laboratorní praxi.[4] Krom výše uvedených schopností byl otec i laickým veterinářem a doufal, že jeho syn v budoucnu vystuduje veterinární lékařství.[4]
Po středoškolských studiích na gymnáziu v Semilech[5] absolvoval v Praze Matematicko-fyzikální fakultu Univerzity Karlovy, kde v roce 1958 obhájil diplomovou práci o reakční kinetice aldehydických cukrů[6] a získal titul Mgr.[1] Po promoci byl zaměstnán (od roku 1958) jako vědecký pracovník[2] v Ústavu fysikální chemie Československé akademie věd.[3] Tady byl jedním z prvních, kdo se pod vedením prof. Jaroslava Kouteckého zabýval nově vzniklým oborem – kvantovou chemií.[6]
V letech 1958 až 1961 obhájil v oboru fyzikální chemie svoji kandidátskou disertační práci, jejíž 96stránkový rukopis je uložen v Národní knihovně ČR a nese titul Kvantově chemické studie transanulární interakce.[7] Tak získal Josef Paldus v roce 1961 titul kandidáta věd (CSc.)[3] Ke konci studií v lednu 1961 se Josef Paldus oženil se svojí životní partnerkou Evou Zdenou Bajerovou (provdanou Paldusovou).[1][4] Eva byla v Praze zubní lékařkou a po emigraci do Kanady byla ženou v domácnosti. Začátkem 70. let 20. století se manželům Paldusovým v Kanadě narodila dcera Barbara Alice Paldusová a v únoru 2009 se rod rozrostl o jejího syna Michaela Palduse-Farmwalda – vnuka Josefa Palduse.[4]
V rámci postdoktorandského grantu pracoval následující dva roky (1962 až 1964) v Kanadě na dnešním Herzberg Institute for Astrophysics.[6] Toto studium probíhalo na Oddělení čisté fyziky Kanadské národní rady pro výzkum v Ottawě (Division of Pure Physics of the National Research Council of Canada in Ottawa) pod vedením Dr. Dona Ramseyho a Dr. Gerharda Herzberga.[1]
Do Československa se vrátil z Kanady v roce 1964 a pokračoval zde ve svém působení na půdě ČSAV.[6] Na kratší dobu ještě dvakrát navštívil v průběhu následujících let výzkumná pracoviště v Kanadě.[6] Vedoucím vědeckým pracovníkem v ČSAV byl jmenován v roce 1965. Následující dva roky vykonával funkci zástupce vedoucího oddělení kvantové chemie v Ústavu fyzikální chemie.[6]
Po srpnu 1968 se rozhodl trvale usadit v Kanadě.[6]
Po ruské okupaci v roce 1968 jsem odjel do Kanady a stále váhal, jestli se vrátit. Pak nás krajany pozval nový československý velvyslanec na schůzku. Brzy jsme pochopili, kam společenský vývoj míří a většina z nás se rozhodla zůstat.Josef Paldus, O svém rozhodování o emigraci po 21. srpnu 1968, [3]
Josef Paldus po emigraci z Československa do Kanady přijal v prosinci 1968 nabídku Katedry aplikované matematiky (Department of Applied Mathematics) na nově vznikající univerzitě Waterloo v kanadském Ontariu (University of Waterloo) a stal se zde hostujícím docentem.[6][2] O sedm let později (v roce 1975) byl na této univerzitě jmenován řádným profesorem[6][3] aplikované matematiky i chemie a pokračoval v budování zdejší katedry tak, aby se dostala na světovou úroveň.[1]
V roce 1981 byl zvolen korespondujícím členem Evropské akademie věd, umění a literatury (European Academy of Sciences, Arts and Letters) v Paříži.[6] O dva roky později (v r. 1983) se stal privilegovaným členem Královské společnosti Kanady (Royal Society of Canada).[6] V následujících letech byl zvolen či působil v mnoha prestižních společnostech a organizacích (např. v International Society for Theoretical Chemical Physics).[6]
K projektu kvantové teorie se připojil v roce 1984 a působil jako adjunkt na katedře chemie na Floridské univerzitě (University of Florida) v Gainesville.[1]
V letech 1991 až 1994 vykonával funkci zástupce ředitele Fieldsova ústavu pro výzkum matematických věd (The Fields Institute for Research in Mathematical Sciences) v Torontu v kanadském Ontariu.[1]
Po sametové revoluci v roce 1989 v Československu obdržel v roce 1992 zlatou medaili Ústavu fyzikální chemie J. Heyrovského AV ČR. O dva roky později (v roce 1994) pak zlatou medaili Matematicko-fyzikální fakulty Univerzity Komenského v Bratislavě.[6] V roce 1994 obhájil doktorskou práci na MFF Univerzity Karlovy (a získal titul DrSc.).[6] O další dva roky později (v roce 1996) získal cenu Alexandera von Humboldta.[6]
V roce 2001 odešel do starobního důchodu. Až do své smrti v roce 2023 působil jako emeritní (zasloužilý) profesor ve skupině kvantové teorie na katedře aplikované matematiky na univerzitě ve Waterloo.[1]
Josef Paldus má několik doktorských titulů:
Josef Paldus se zabýval především výzkumem v oblasti kvantové chemie a zejména jejími matematickými aspekty. Známá je jeho spolupráce s chemikem Jiřím Čížkem na teorii spřažených klastrů.[8][p. 2] Vědci Paldus a Čížek adaptovali metodu mnoha těles spřažených klastrů na mnohoelektronové systémy, čímž z ní učinili životaschopnou metodu při studiu elektronové korelace, která probíhá mezi atomy a v molekulách.
Další známou Paldusovou prací je Unitární skupinový přístup.[9] Tento přístup se týká výpočtu prvků hamiltoniánské (hamiltonovské) matice (Hamiltonian matrix) nad N-elektronovými spinovými vlastními stavy, které se objevují při řešení elektronových korelačních úloh.
Josef Paldus ale nepůsobil během svojí více než 60 let trvající vědecko–pedagogické kariéry jen ve Waterloo, ale i jako hostující profesor, který se angažoval v řadě evropských univerzit a výzkumných institucí (Univerzita ve francouzské Remeši, Univerzita Louise Pasteura ve francouzském Štrasburgu, Freie Universität v Berlíně nebo izraelský Technion v Haifě).[6] Paldus patřil i mezi organizátory mnoha mezinárodních konferencí a letních škol.[1]
Rovněž byl členem představenstva Mezinárodní společnosti pro teoretickou chemickou fyziku (International Society for Theoretical Chemical Physics).[2][3]
Jeho přínos k rozvoji kvantové chemie v Československu, Kanadě a dalších zemích je nesporný.[6] Během svého působení ve Waterloo zval na studijní návštěvy a všemožně podporoval mnohé české vědce.[6]
Josef Paldus je autorem a spoluautorem více než 330 vědeckých prací a článků z oblasti aplikované matematiky a kvantové chemie.[3][6] Některé jeho práce na téma teorie unitárních grup byly vybrány do výčtu 150 nejdůležitějších prací v kvantové chemii publikovaných od roku 1928.[6]
Josef Paldus byl čestným členem Učené společnosti ČR a členem několika redakčních rad vědeckých časopisů zabývajících se chemickou fyzikou:[2][3]
Mezi další Paldusova vyznamenání patří mimo jiné:
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Josef Paldus na anglické Wikipedii.