Scheelit | |
---|---|
![]() | |
Obecné | |
Kategorie | Minerál |
Chemický vzorec | CaWO4 |
Identifikace | |
Barva | bílá, žlutá, hnědá, oranžová, červená, zelenavá |
Vzhled krystalu | pseudooktaedrické, pyramidální krystaly, zrnité, kusové agregáty |
Soustava | čtverečná |
Tvrdost | 4, 5–5 |
Lesk | diamantový až silně mastný |
Štěpnost | zřetelná |
Index lomu | nω = 1, 918–1,921, nε = 1, 935–1,938 |
Vryp | bílý |
Hustota | 5, 9–6,1 g ⋅ cm−3 |
Rozpustnost | rozpustný v HCl a HNO3 |
Scheelit (Leonhard, 1821), chemický vzorec CaWO4, je čtverečný minerál. Poprvé byl popsán v železném dole Bispberg nedaleko švédského Säteru. Je pojmenován po švédském chemikovi Carlu Wilhelmu Scheelovi (1742–1786).[1][2]
Scheelit vzniká na hydrotermálních žilách, v greisenech, skarnech a erlanech, často na ložiscích cínu. Doprovází ho křemen, kasiterit, wolframit, molybdenit, topaz, fluorit, apatit či turmalín.[3][4][5]
Nejčastěji se scheelit vyskytuje v podobě krust nebo zrnitých či kusových agregátů, méně často pak tvoří oktaedrické či pyramidální krystaly, většinou dobře omezené.[3][4]
V přírodě se scheelit vyskytuje v mnoha barevných variantách – nejčastější jsou šedobílá, žlutá až hnědá, vzácněji i oranžová, červená či zelenavá. Je průsvitný až průhledný, má diamantový až velmi mastný lesk. Silně fluoreskuje, pod UV světlem září jasně modrobíle. Je poměrně křehký, zřetelně štěpný, má lasturnatý lom a bílý vryp. Rozkládá se v kyselině chlorovodíkové a dusičné za vzniku vodnatého oxidu wolframového v podobě žlutého prášku.[1][4][5]
Scheelit je po wolframitu nejvýznamnější rudou wolframu, jenž se využívá na výrobu žhavicích vláken žárovek a elektronek či na legování různých druhů ocelí. Jedná se též o sběratelsky velmi atraktivní minerál, vyhledávané jsou zejména vzorky z Číny.[3]
Minerály podobné scheelitu jsou:
Složením se pak scheelit řadí do specifické skupiny minerálů s obecným vzorcem A(XO4), kde A značí vápník nebo olovo a X wolfram nebo molybden. Patří sem: