Ayahuasca on psühhoaktiivne taimetee, mille üks koostisosa on amasoonase kaapiväät (Banisteriopsis caapi).
Ayahuasca nimetus tuleb selle taime ketšuakeelsest nimest, mis tähendab "vaimude liaani". Ayahuasca tarvitamise traditsioon pärineb Lõuna-Ameerikast, Amazonase jõe äärsete vihmametsade põliselanikelt.
Ayahuasca põhikomponent on puitunud liaan amasoonase kaapiväät (Banisteriopsis caapi), mis sisaldab bioaktiivseid aineid – monoamiinide oksüdaasi inhibiitoreid. Enamasti on ayahuasca koostises ka psühhedeelset dimetüültrüptamiini (DMT) sisaldavaid taimi (nt nägemuse-rögajuur – Psychotria viridis, või indiaani võluväät – Diplopterys cabrerana), mõnikord ka teisi taimi (nt nuuskjustiitsia – Justicia pectoralis). Ayahuasca valmistamiseks keedetakse neid taimi mitmeid tunde, nii saadakse pruunikas tugeva hapukas-mõru maitsega jook, milles sisalduvate ainete koosmõju tekitab 2–6 tundi kestva psühhedeelse seisundi[1]. Traditsiooniliselt juuakse ayahuasca't šamaani või tseremooniameistri juhitud rituaali käigus tervenemise, eneseavastamise ja -arendamise ning teispoolsusega kontakteerumise eesmärgil.
Ayahuasca füsioloogilised mõjud on pulsisageduse, vererõhu ja kehatemperatuuri tõus ning laienenud pupillid. Võivad esineda ka iiveldus ja oksendamine, kõhulahtisus ja liigutuste koordinatsiooni halvenemine.
Ayahuasca mõju psüühikale sõltub lisaks doosile tugevasti ka indiviidist ja tarvitamise keskkonnast. Joogi toime muutub tarvitajale märgatavaks 20–30 minutit pärast sissevõtmist. Muutunud teadvuseseisund kestab 2–6 tundi sõltuvalt doosist ja tarvitajast. Tekivad taju, enesetunde ja mõttetegevuse muutused. Meeletajud intensiivistuvad ja muutuvad (nt helide kõla ja ümbruses nähtavate objektide välimus tunduvad muutuvat), tekivad nägemused (värvilised mustrid; realistlikud või fantastilised olendid ja maastikud; unenäolised sündmustikud) ja sünesteesia (nt rituaali ajal kuuldav muusika kujundab nägemustes nähtavaid mustreid). Võivad esineda tugevad emotsioonid (sh äärmuslik eufooria või paanika), mõtlemise ja eneseteadvuse muutused ning spirituaalsed kogemused (kohtumised üleloomulike olenditega, müstilised kogemused)[2]. Osa tarvitajaid tunneb ajutisi ebameeldivaid kehalisi ja psüühilisi tundmusi, hirmu ja paanikat või paranoiat. Osa tarvitajaid näeb hallutsinatsioone justkui ründaks neid suured maod või jaaguarid.[3]
Tavaliste, tseremooniatel tarvitatavate dooside mõju all on suurem osa tarvitajaid enamuse ajast kontaktivõimelised, eristavad ayahuasca põhjustatud nägemusi objektiivse reaalsuse tajudest ning tulevad vajadusel tavategevustega toime.
Ayahuasca ei sobi kokku teatavate toitudega (nt laagerdunud juust), alkohoolsete jookidega, uimastitega (nt amfetamiin) ja ravimitega (nt antidepressandid, allergiaravimid ja stimulandid). Ayahuasca ja ravimite koostarvitamine võib olla eluohtlik.
Ayahuasca tarvitamiseks on oluline turvaline ümbrus, et kasutaja ei kahjustaks halvenenud koordinatsiooni ja muutunud teadvusseisundi tõttu valesti käitudes ennast ega teisi ega langeks kuritarvitamise ohvriks. Mõne ayahuasca-turisti reis Lõuna-Ameerikasse on lõppenud surmaga[4]. Osa ayahuasca-rituaalide pakkujaid ei järgi traditsioone ega hoolitse piisavalt oma klientide turvalisuse eest, nende pakutava ayahuasca koostises võib olla mürgiseid lisandeid[5].
Mitmed ayahuasca-tseremooniate korraldajad ei võta oma tseremooniatele psüühikahäiretega (nt bipolaarne häire, skisofreenia), emotsionaalselt ebastabiilseid ega tõsiste kehaliste haigustega inimesi.
Kuna ayahuasca tarvitamisel tekkiv kogemus sõltub tugevasti tarvitaja eelhäälestusest ja teda tarvitamise ajal ümbritsevast keskkonnast, siis soovitatakse tarvitada ayahuasca't ainult rituaalses kontekstis ja koos kogenud juhendajaga. Enne ja pärast ayahuasca-rituaali peetakse dieeti – välditakse liha (eriti sealiha), alkoholi, maitseainete, soola, suhkru, rasvade ja kohvi tarvitamist, seksi ja stressi[6].
Ayahuasca pikaajaline rituaalne tarvitamine ei mõju kahjulikult tarvitajate isiksusele, vaimsetele võimetele, vaimsele tervisele ega sotsiaalsetele suhetele[7].
Tavaline ayahuasca doos keskmise kehakaaluga inimesele on 30–150 ml sõltuvalt toimeainete kontsentratsioonist joogis ja soovitava teadvusemuutuse intensiivsusest. Teadusuuringutes on kasutatud ayahuasca doose: 2 ml/kg[8]; DMT sisalduse järgi standardisituna 0,5–1 mg DMT/kg[9] ja 0,75 mg DMT/kg[10].
Ayahuasca koostisse kuuluvad taimed ega nende toimeained ei ole eraldi võttes suu kaudu manustatuna oluliselt psühhoaktiivsed, ayahuasca psühhedeelne efekt tuleneb nende ainete koostoimest.
Mitmeid kehaomaseid ja toiduga saadud psühhoaktiivseid aineid (sh serotoniin ja DMT) lagundab organismis ensüüm monoamiinide oksüdaas. Ayahuasca koostistaimedes sisalduv psühhedeelikum DMT üksinda suu kaudu võetuna psühhoaktiivne ei ole, kuna monoamiinide oksüdaas lagundab selle seedeelundites ja nii ei jõua see ajurakkudeni. Ayahuasca põhikomponendiks olev amasoonase kaapiväät (Banisteriopsis caapi) sisaldab beetakarboliine (nt harmiin, harmaliin ja tetrahüdroharmiin), mis peatavad organismis ajutiselt monoamiini oksüdaasi toime ehk toimivad monoamiinide oksüdaasi inhibiitoritena (MAOI). DMT võetuna koos tema lagundamist peatavate monoamiini oksüdaasi inhibiitoritega jõuab peaajju ja toimib seal sarnaselt teiste psühhedeelikumidega teatavate serotoniini retseptoritüüpide (nt 5-HT1A, 5-HT2A ja 5-HT2C) agonistina.
DMT ja MAOI koostoime psühhedeelset efekti on kasutatud ka teiste sarnaseid toimeaineid sisaldavate taimekokteilide kokkusegamisel (nt Peganum Harmala + Mimosa Hostilis), nii saadakse nn ayahuasca analoogid. Dimetüültrüptamiini sisaldavad paljud laialt levinud taimed ja vähesel määral leidub seda looduslikult ka inimorganismis.
Šamaanid on Lõuna-Ameerikas ayahuasca't tarvitanud ennustamiseks, ravimiseks ja nõidumiseks arvatavasti tuhandeid aastaid. Šamaanid ravisid inimesi üldiselt ise ayahuasca't tarvitades, kuigi on teada mõned juhud, kus ka patsient tarvitas püha jooki.
16. sajandil täheldasid Hispaaniast ja Portugalist tulnud misjonärid ayahuasca tarvitamist Lõuna-Ameerika põlisrahvaste hulgas.
Usuliikumised Santo Daime[11][12][13] ja União do Vegetal kasutavad ayahuasca't jumalateenistustel sakramendina. Need kristlust ja põlisrahvaste maailmakäsitlust ühendavad usundid said alguse Brasiiliast 20. sajandi esimesel poolel ja on nüüdseks lisaks Lõuna-Ameerikale levinud ka USA-sse ja Euroopasse.
Teistest riikidest Peruusse ja Brasiiliasse ayahuasca-kogemuse otsingule suunduvad reisijad on tekitanud neis riikides olulise turismiharu. Rändavad šamaanid ja tseremooniameistrid, kellest osa pärineb traditsiooniliselt ayahuasca't tarvitavate hõimude hulgast ja osa on nende juures õppimas käinud, toovad ayahuasca rituaalid paljude maade rahvasteni. Ayahuasca rituaalid on jõudnud ka Eestisse.[14][15][16]
Ayahuasca koostises olev dimetüültrüptamiin on enamikus riikides (sh Eestis) tarvitamiseks keelatud ainete nimekirjas.
Peruu seadustes ayahuasca kasutamise piiranguid ei ole ning Peruu valitsus on kuulutanud ayahuasca kasutamise traditsiooni rahvuslikuks kultuuripärandiks. Brasiilias on ayahuasca't lubatud kasutada spirituaalsetel eesmärkidel. USA-s, Kanadas, Itaalias ja Hispaanias on mõnede ayahuasca't kasutavate usuühenduste tegevus legaalne usuvabaduse raames.
On uuritud ayahuasca kasutamist eesmärgiga ravida vähki[17] ja depressiooni[18].