![]() | ||||||
סינגל בביצוע פול ולינדה מקרטני | ||||||
מתוך האלבום Ram | ||||||
יצא לאור | 1971 (אירופה, אוסטרליה, ניו זילנד, אמריקה הדרומית ויפן) | |||||
---|---|---|---|---|---|---|
הוקלט | 16 באוקטובר 1970, 30 במרץ 1971 | |||||
מקום הקלטה | קולומביה סטודיו, Sound Recorder Studio | |||||
סוגה | רוק | |||||
בי-סייד | Smile Away | |||||
אורך | 3:18 | |||||
חברת תקליטים | אפל רקורדס | |||||
כתיבה | פול ולינדה מקרטני | |||||
הפקה | פול ולינדה מקרטני | |||||
|
"Eat at Home" הוא סינגל משנת 1971 של פול ולינדה מקרטני שהופיע גם באלבומם Ram מאותה שנה. השיר, נאמבר רוק סטנדרטי, כולל את מקרטני בשירה מובילה, גיטרה חשמלית ובס, ואת לינדה מקרטני מבצעת קולות רקע.[1]
פול מקרטני תיאר את מילות השיר "Eat at Home" כ"תחינה לבישול ביתי - זה מגונה".[2] הביוגרף של הביטלס, ג'ון בלייני, תיאר אותו כמתאים לנושא של רבים משיריו של מקרטני מהתקופה, "מהלל את מעלותיו של אושר ביתי ו... אהבת אישה טובה".[3] הפרופסור למוזיקה וינסנט בניטז מחשיב גם הוא את הנושא כחגיגה של האושר הביתי של פול עם לינדה בעקבות התפרקות הביטלס.[4]
"Eat at Home" הוא במפתח של A מז'ור. זהו בעיקר שיר רוק בעל שלושה אקורדים, עם שימוש דומיננטי באקורד הטוניקה של A, האקורד הדומיננטי של E והאקורד הסובדומיננטי של D. הוא גם משתמש באקורד הטון המוביל של G בקטעי תפנית בין הבתים למעברי הגשר. בלייני תיאר את המוזיקה כ"חתיכת רטרו-פופ קצבית" שהושפעה מגיבורו של מקרטני, באדי הולי.
מבקר המוזיקה סטיוארט מייסון מ-Allmusic תיאר אותו כהומאז' של מקרטני לבאדי הולי,[5] וסטיבן תומאס ארלוויין, גם הוא מ-Allmusic, תיאר אותו כ"שיר סקס מתגלגל וקורץ".[6] בביקורת עכשווית על Ram, ג'ון לנדאו מהרולינג סטון תיאר את "Eat at Home" כאחד משני השירים הטובים היחידים שהוא נהנה מהם באלבום, והשווה אותו גם לבאדי הולי.[7] ג'ון בוראק דירג את "Eat at Home" בין עשרת שירי הסולו הטובים ביותר של מקרטני, ושיבח את המלודיה שלו, את "בחירת הגיטרה המעט קאנטרית" שלו ואת התופים "הדופקים" של דני סייוול.[8]
למרות שג'ון לנון היה ביקורתי מאוד כלפי רבים מהשירים של Ram, והרגיש שהם התקפות מרומזות עליו, הוא הודה בפומבי שהוא נהנה מהשיר הספציפי הזה לא מעט.[9]
למרות שלא יצא כסינגל בבריטניה או בארצות הברית, "Eat at Home" שוחרר כסינגל במספר מדינות באירופה, דרום אמריקה, יפן, אוסטרליה וניו זילנד, והגיע למקום השביעי בהולנד והשישי בנורווגיה. אפילו בארצות הברית זכה השיר להשמעות רבות ברדיו מבלי שיצא כסינגל.
לפי The Paul McCartney Project:[10]