![]() | ||||||
סינגל בביצוע The Beach Boys | ||||||
מתוך האלבום Smiley Smile | ||||||
יצא לאור | 10 באוקטובר 1966 | |||||
---|---|---|---|---|---|---|
סוגה | רוק פסיכדלי | |||||
שפה |
אנגלית ![]() | |||||
בי-סייד | Let's Go Away For Awhile | |||||
אורך | 3:39 | |||||
חברת תקליטים | קפיטול רקורדס | |||||
כתיבה | בריאן וילסון ומייק לאב | |||||
לחן | בריאן וילסון | |||||
הפקה | בריאן וילסון | |||||
| ||||||
דגימת קול | ||||||
| ||||||
![]() ![]() |
"Good Vibrations" הוא שיר של להקת הביץ' בויז. השיר הולחן והופק על ידי בריאן וילסון, את המילים כתבו וילסון ומייק לאב, חברי הלהקה.
הסינגל עם השיר הופץ לראשונה ב-10 באוקטובר 1966 (בבי סייד של הסינגל קטע כלי בשם Let's Go Away For Awhile). שיר זה היה הלהיט השלישי של הלהקה אשר הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי, בילבורד הוט 100, בדצמבר 1966. היה זה גם השיר הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי. השיר הוקלט בתקופה שבה הקליטה הלהקה את אלבומה Pet Sounds, אך לא הופץ כקדימון לאלבום כלשהו. 11 חודשים לאחר שהופץ לראשונה, הוא נכלל באלבום הלהקה Smiley Smile.
במנגינת השיר נכללו כלי נגינה יוצאי דופן לזרם הרוק הפסיכדלי שהשיר הוא חלק ממנו, כולל שימוש בולט בצ'לו ואלקטרו-טרמין (המחקה את צליל הטרמין). השיר דורג במקום השישי ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון משנת 2004 ונכלל ברשימת 500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול.
וילסון סיפר בסרט ביוגרפי אודותיו ובהזדמנויות אחרות כי בעודו ילד סיפר לו אימו כי כלבים יכולים לקבל תחושה (רטט/ויברציה) מבני אדם, כך שכלב נובח על אנשים הפולטים "רטט רע" (היוצרים תחושה רעה). זה היה מקור ההשראה של וילסון לויברציות שהן נושא השיר. חברו ללהקה, מייק לאב, השלים זאת ל"ויברציות טובות". השיר עוסק בבני אדם המסוגלים ליצור תחושות טובות. תחילה פנה וילסון לשני כותבי שירים, כדי שיכתבו מילים למנגינה שכתב. טוני אשר, אשר כתב את מילות שירי האלבום Pet Sounds, כתב גרסה אחת לשיר שלא נעשה בה שימוש, וכותב נוסף, ואן דייק פרקס, סירב להצעה. בסופו של דבר היה זה מייק לאב, חבר הלהקה שכתב את מילות השיר והשלימן באוגוסט 1966.
השיר הולחן בעת שהלהקה הקליטה את אלבומה Pet Sounds והוקלט על ידי וילסון במקטעים, באולפנים שונים, תוך שהוא מחפש אחר צליל ייחודי שהתאים לרעיונו. וילסון הקדיש חודשים להקלטת שיר זה. הגרסה הראשונה של השיר הוקלטה כקטע כלי ב-17 בפברואר 1966. לאחר 26 חזרות בהקלטה, הושלם מיקס ראשון במונו. למחרת הקליט וילסון גרסה קולית גסה לשיר, הוא הפסיק את הקלטת השיר ב-25 בפברואר כדי להקדיש זמנו לאלבום Pet Sounds. ב-24 במאי חודשה העבודה על השיר ונמשכה עד 18 ביוני, אז הופסקה עד 24 באוגוסט. קטעי הנגינה השונים נערכו יחדיו במעין "קולאז' מוזיקלי", אשר שימש אחר כך השראה לשירי הביטלס Strawberry Fields Forever ו-A Day in the Life.
הפקת השיר נמשכה ב-17 הזדמנויות בארבעה אולפני הקלטות שונים. ההקלטות בתהליך יצירת השיר התפרסו על יותר מ-90 שעות הקלטה, בתקציב של עשרות אלפי דולר. לדברי וילסון, השימוש בכלי אלקטרו-טרמין לבדו עלה כ-15,000 דולר. וילסון היה הראשון שהשתמש באולפן ההקלטות ככלי ליצירת מוזיקה. הביץ' בויז, ועשרות נגנים מקצועיים, הקליטו שעות רבות של קטעים מוזיקליים, אשר לכאורה היו ללא קשר זה עם זה. לאחר מכן חוברו הקטעים יחדיו ליצירת שיר אחד באורך 3:39 דקות. לאחר הקלטת השיר, אימץ וילסון שיטת עבודה זו לשירים נוספים.
הביץ' בויז לא הפיצו מעולם גרסת סטריאו אמיתית של השיר, אולם קיימות הקלטות חובבים של השיר בגרסת סטריאו, המופצות באינטרנט.
הסינגל זכה לביקורות חיוביות בירחוני המוזיקה NME ומלודי מייקר. בשנת 1966 היו הביץ' בויז מועמדים לפרס גראמי על הביצוע הקולי של להקה ובשנת 1994 השיר הוכנס להיכל התהילה של גראמי. השיר מופיע ברשימות רבות של "100 ההקלטות הטובות בכל הזמנים" מתוך מצעדי הלהיטים. הירחון רולינג סטון דירג את השיר במקום השישי ברשימת השירים הטובים בכל הזמנים, גבוה יותר משירם של הביטלס Hey Jude שהגיע למקום השמיני באותה רשימה.
לא הכל התלהבו מן השיר. פיט טאונסנד, חבר להקת המי, צוטט כמי שאמר: "Good Vibrations היה כנראה שיר טוב, אבל מי יודע? אתה צריך להשמיע אותו כ-90 פעם מ******ת כדי לפחות להבין על מה הם שרים." הוא הביע חשש שהשיר יוביל להפקות-יתר של שירים באופן כללי.
ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
---|---|---|---|
בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 25 | [1] |