![]() | |||||||||||
סינגל בביצוע הקינקס | |||||||||||
מתוך האלבום Kinks | |||||||||||
יצא לאור | 4 באוגוסט 1964 | ||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
הוקלט | יולי 1964 | ||||||||||
מקום הקלטה | אולפני IBC, לונדון | ||||||||||
סוגה | גראז' רוק, הארד רוק, רוק אנד רול, פרוטו-פאנק, פרוטו-מטאל | ||||||||||
בי-סייד | It's All Right | ||||||||||
אורך | 2:20 | ||||||||||
חברת תקליטים |
Pye רקורדס (בריטניה) | ||||||||||
כתיבה | ריי דייוויס | ||||||||||
לחן |
ריי דייוויס ![]() | ||||||||||
הפקה | של תלמי | ||||||||||
| |||||||||||
![]() ![]() |
"You Really Got Me" (בעברית: "באמת השגת אותי") הוא שיר של להקת הקינקס, שנכתב על ידי סולן הלהקה ריי דייוויס ונכלל באלבום הבכורה שלהם. השיר תוכנן במקור להיות בסגנון יותר בלוזי, בהשראת אמנים כמו לדבלי וביג ביל ברונזי. שתי גרסאות של השיר הוקלטו ולבסוף נבחרה זו המוכרת כיום. את השיר אפפה שמועה שגויה שגיטריסט לד זפלין, ג'ימי פייג', הוא זה שביצע את סולו הגיטרה בשיר.
לאורך השיר נעשה שימוש באקורדי כוח, דבר שהשפיע מאוחר יותר על מוזקאים רבים בייחוד בתחומי ההבי מטאל ופאנק רוק. מילות השיר תוארו על ידי דייב דייבס כ"שיר אהבה למען ילדי הרחוב."[1]
השיר שוחרר ב-4 באוגוסט 1964, בתור הסינגל השלישי של הלהקה והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי לאחר חודש, שם נותר במשך שבועיים. השיר היווה את להיט הפריצה של הלהקה וביסס אותם כאחת הלהקות המרכזיות בפלישה הבריטית. גרסת כיסוי של השיר בוצעה על ידי להקת ואן היילן ב-1978.
השיר נכתב על ידי ריי דייוויס, סולן הלהקה, בין ה-9 ו-12 במרץ 1964,[2] בעת שניגן בפסנתר בביתו. תחילה השיר היה שונה מאוד סגנונית ונטה להיות יותר בלוזי.[2] ריי אמר שהשיר היה אחד מחמשת השירים הראשונים שכתב.[2][3]
ריי שתכנן שהשיר יהיה יותר רגוע ונינוח ניגן את האקורדים לאחיו, דייב דייוויס, גיטריסט הלהקה. דייב החליט כי הריף יהיה הרבה יותר מוצלח על גיטרה,[3] וכך שונה אופי השיר לסגנון יותר רוקיסטי.[4]
השיר הוקלט על ידי הלהקה פעמיים בקיץ 1964. הדמו של הלהקה היה בסגנון בלוזי כשגרסת האולפן הייתה יותר איטית ופחות תקיפה מהגרסה הסופית.[5] למרות הלהקה רצתה להקליט שוב את השיר, חברת התקליטים, פאי, סירבה לממן הקלטה נוספת לאור כישלונם של שני הסינגלים הראשונים.[4] ריי דייוויס שנא את ההקלטה המקורית ואיים לא לבצע או לקדם את השיר אלא אם יוקלט מחדש[4] ולבסוף הלהקה מימנה את ההקלטות בעצמה ולא חברת התקליטים.[6] נחישותו של ריי דייוויס בנוגע לשיר ביססה את מעמדו בתור מנהיג הלהקה וכותב השירים הבכיר בה. דייוויס אמר בנושא "באותה תקופה ניסיתי למצוא זהות. ב-1964 הצלחתי לעשות את זה כשהייתי מסוגל להצדיק את עצמי ולומר 'אני קיים, אני כאן'. למעשה נולדתי מחדש כאשר השיר הזה הפך ללהיט".[7]
עיוות הצליל של הגיטרה בשיר נוצרה לאחר שהגיטריסט, דייב דייוויס, חתך את הרמקול של מגבר הגיטרה שלו עם סכין גילוח .[8] ב-2014, דייב דייוויס האשים את אחיו ריי בכך ששיקר בנוגע לעיוות הצליל. דייב כתב בעמוד הפייסבוק שלו ב-2014 "אח שלי משקר. אני לא יודע למה הוא עושה את זה, אבל המגבר היה שלי ומתוך תסכול חתכתי את הרמקול עם סכין גילוח. הופתעתי מאוד שזה עבד והדגמתי את הקול לריי ולפיט... ריי אהב את הצליל וכתב את הריף על הפסנתר וכך יצר את הבסיס של השיר. אני הוא זה שיצר את הצליל הזה."[9]
סולו הגיטרה בהקלטה היא מושא למיתוס לאורך השנים לפיו הוא לא נוגן על ידי דייב דייוויס, אלא על ידי ג'ימי פייג' שהצטרף מאוחר יותר ליארדבירדס ולד זפלין. פייג' הכחיש את השמועה.[10] היסטוריון הרוק, דאג הינמן, טוען כי השמועה הופצה על ידי גורמי רית'ם אנד בלוז שהתנגדו לאפשרות שלהקה כה צעירה ואלמונית יכולה לייצר משום מקום שיר כה עוצמתי.[11]
מסיבות מסחריות ריי דייוויס הונחה לכתוב שיר בסגנון הביטלס, אך הוא לא הסכים לכך.[2][1]
דייב דייוויס אמר על השיר 'זה שיר טהור, שיר אהבה עבור ילדי רחוב. הם לא יוצאים איתה למסעדה, הם לא יודעים בדיוק איך לשוחח איתה. [הם פשוט אומרים] 'אני רוצה אותך—בואי הנה.'"[1]
השיר שוחרר בתור הסינגל השלישי של הלהקה ב-4 באוגוסט 1964 והיה לשיר הראשון של הלהקה שהגיע לפסגת המצעד.[12]
בשנת 1999 השיר נכנס להיכל התהילה של גראמי.[13] מגזין הרולינג סטון הציב את שיר במקום ה-82 ברשימת 500 השירים הגדולים של כל הזמנים ובמקום ה-4 ברשימת 100 שירי הגיטרה הגדולים של כל הזמנים.[14] בתחילת 2005, השיר נבחר לשיר הבריטי הטוב ביותר בין השנים 1955–1965 בסקר של רדיו BBC.[15]
ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
---|---|---|---|
בילבורד | 500 שירי הפופ של כל הזמנים | 162 | [16] |
((cite journal))
: (עזרה)
((cite journal))
: (עזרה)
((cite web))
: (עזרה)