Provansalske trave (fr. herbes de Provence) su mješavina obično sljedećih začina: mravinac (origano), timijan (ili majčina dušica), ružmarin, majoran i čubar (ili primorski vrisak). Dobar su dodatak svakom jelu iz mediteranskih krajeva, a osobito dobro djeluju u varivima, umacima, s pečenim rajčicama, na pizzi.[1]
Na tržištu se mogu naći mnoge kombinacije provansalskih trava, ali se smatra da osnovu te mješavine čini majčina dušica ili timijan. Treba napomenuti da se majčina dušica može vrlo često naći na našim livadama, u prirodi, dok je timijan uglavnom uzgojena vrsta u vrtovima ili lončanicama. Zbog toga je od presudne važnosti za provansalske trave osobni odabir kuhara (starorimska poslovica: “O ukusima se ne raspravlja”). Na sličan način se može odabrati primorski vrisak, koji je vrlo čest u našim primorskim krajevima, uz more, dok je čubar uzgojena vrsta začina. Mravinac (origano), ružmarin i majoran možemo pronaći i u vrtovima i u prirodi, ali su češće to uzgojene vrste.
Osim ovih 7 osnovnih začinskih biljaka, u mješavini provansalskih trava mogu se pronaći mnoge druge biljke, kao što su: bosiljak, komorač, lavanda, lovor, kadulja i druge. Treba ipak napomenuti da lavanda nije uobičajen začin za francusku kuhinju. Ustvari, mješavini provansalskih trava se na tržištu pojavila tek 1970-tih. I sam naziv provansalske trave ne garantira da sastojci dolaze iz Provanse (Francuska). Preporuča se stavljanje začina na početku kuhanja, kako bi jelo moglo upiti sve čarobne mirise.[2]
Začini osim u kulinarstvu, imaju mnogostruku korist, pa se koriste i u medicinske svrhe (najstarija upotreba), u smislu mogućnosti sprječavanja mnogih bolesti današnjice, kao što visoki krvni tlak, prehlade, snižavanje šećera, snižavanje masnoća, poboljšanja probave, čišćenje organizma, umirujuće djelovanje, te ostalih zdravstvenih tegoba današnjeg vremena i načina života.[3]
Prema njihovoj nutritivnoj i kemijskoj vrijednosti, unošenjem u naš organizam, začini (biljke) mogu biti:
Ljekovito bilje (u koje spadaju i navedeni začini) danas se primjenjuje u medicini za različite oblike liječenja ili sprječavanja određenih bolesti i tegoba, kao spoj tradicije i rezultata moderne medicine, jer su njihove aktivne tvari, izolirane i sintetizirane, osnova su mnogih suvremenih lijekova. Tako se koriste kao oblozi, tinkture, eliksiri, sirupi (npr. islandski lišaj, trputac), uvarci (najčešće tvrdi dijelovi biljaka kao što je npr. kora breze, hrasta ili korijen maslačka), tablete (npr. persen protiv nesanice - sadrže valerijanu ili tablete za srčane tegobe koje sadrže melisu (matičnjak), macerati (biljke koje ispuštaju sluz kao npr. sljez za liječenje kašnja i dišnih problema), te razne vrste ulja (kantarionovo ulje npr. protiv opeklina, ožiljaka i za poticanje cirkulacije).