Heinz Fischer | |
---|---|
Heinz Fischer (9. listopadu 2018) | |
Prezident Rakouska | |
Ve funkci: 8. července 2004 – 8. července 2016 | |
Předchůdce | Thomas Klestil |
Nástupce | Alexander Van der Bellen |
Stranická příslušnost | |
Členství | Sociálně demokratická strana Rakouska |
Narození | 9. října 1938 (85 let) Štýrský Hradec, ![]() |
Choť | Margit Fischer (roz. Binder) (od 1968) |
Rodiče | Rudolf Fischer (Politiker, 1908) a Emma Maria Fischer |
Příbuzní | Edith Stumpf-Fischer (sourozenec) |
Alma mater | Vídeňská univerzita (1956–1961) Univerzita Innsbruck |
Profese | politik, právník a vysokoškolský učitel |
Náboženství | agnosticismus |
Ocenění | velkokříž Řádu Isabely Katolické (1995) velkokříž Norského královského řádu za zásluhy (1996) velkokříž s řetězem Řádu bílé růže (2006) rytíř velkokříže s řetězem Záslužného řádu Italské republiky (2007) velkokříž Řádu svatého Olafa (2007) … více na Wikidatech |
Webová stránka | www |
Commons | Heinz Fischer |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Heinz Fischer ( [haɪnts ˈfɪʃɐ]; * 9. října 1938 Štýrský Hradec) je rakouský politik, právník, člen sociálně-demokratické strany.[1] Od 8. července 2004 do 8. července 2016 zastával po dvě funkční období (podruhé zvolen roku 2010) úřad rakouského spolkového prezidenta.
Absolvoval humanitní gymnázium ve Vídni. V roce 1961 získal doktorát práv na univerzitě ve Vídni. V letech 1963–1970 byl tajemníkem parlamentního klubu Sociálně demokratické strany Rakouska, v letech 1975–1983 předsedou parlamentního klubu SPÖ, 1979–2004 místopředseda SPÖ, 1987–1990 opět předsedou parlamentního klubu. Roku 1968 se oženil s Margit Binderovou, se kterou má syna Philipa a dceru Lisu. Od roku 1970 byl členem Národní rady, dolní komory rakouského parlamentu, a v letech 1990 až 2002 pak jejím předsedou. V letech 1983–1987 zastával post ministra pro vědu a výzkum. Roku 1993 byl jmenován profesorem politologie na univerzitě v Innsbrucku. Od roku 1992 do roku 2004 byl místopředsedou Strany evropských socialistů (PES). Ve volbách 2004 porazil ministryni zahraničí Benitu Ferrero-Waldner.
V roce 2009 obdržel, u příležitosti státní návštěvy ČR, od českého prezidenta Václava Klause nejvyšší státní vyznamenání Řád bílého lva.[2] V roce 2016 přijel do Prahy za účelem dvoudenní státní návštěvy ČR vlakem, s prezidentem Milošem Zemanem společně odhalili pamětní desku, „která připomíná první setkání prezidenta Tomáše Garrigua Masaryka a jeho rakouského protějšku Michaela Hainische v roce 1921“.[3]