Intolerance | |
---|---|
Základní informace | |
Původní název | Intolerance |
Země původu | ![]() |
Jazyky | angličtina |
Délka | 210 min (původní délka) 197 min (dnešní materiál) |
Žánry | filmové drama artový film němý film |
Scénář | D. W. Griffith |
Režie | D. W. Griffith |
Obsazení a filmový štáb | |
Hlavní role | Spottiswoode Atiken Mary Alden Frank Bennet Barney Bernard Monte Blue Lucille Brown Tod Browning William H. Brown Edmund Burns William E. Cassidy Elmer Clifton Miriam Cooper Jack Cosgrave Josephine Crowell Dore Davidson Peral Elmore Lillian Gish Ruth Handforth Robert Harron Joseph Henabery Chandler House Llyod Ingraham W. E. Lawrence Ralph Lewis Ver Lewis Elmo Lincoln Walter Long Mrs. Arthur Mackley Tully Marshall Mae Marsh Marguerite Marsh Johh P. McCarthy A. W. McClure Seena Owen Alfred Paget Eugene Pallete Georgia Pearce Billy Quirk Wallace Reid Allan Sears George Siegmann Maxfiled Stanley Carl Stockdale Madame Sul-Te-Wan Constance Talmadage Fred Turner W. S. Van Dyke Guenther von Ritzau Erich von Stroheim George Walsh Elanor Washington Margery Wilson Tom Wilson |
Produkce | D. W. Griffith |
Hudba | D. W. Griffith Joseph Carl Breil Carl Davis |
Kamera | G. W. Bitzer Karl Brown |
Střih | D. W. Griffith |
Výroba a distribuce | |
Premiéra | 1916 USA 1920 Československo (Praha) |
Produkční společnost | Triangle Film Corporation |
Distribuce | Triangle&Wark |
Rozpočet | 385 907 dolarů |
Intolerance na ČSFD, Kinoboxu, IMDb Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Intolerance je němý film z roku 1916, který režíroval americký režisér D. W. Griffith.
Režisérovým záměrem v tomto filmu bylo postavit vedle sebe čtyři příběhy z různých událostí a různých čtyřech období, které by ilustrovaly „boj lásky v průběhu věků“: pád starověkého Babylónu, ukřižování Krista, Bartolomějská noc a kontrast společenských tříd v (z tehdejšího pohledu) soudobých Spojených státech. Jejich společným tématem je netolerance mezi lidmi.
Tyto události nejsou (jak bylo do té doby zvyklé) vyprávěny postupně - Griffith přeskakuje z jednoho příběhu do druhého a často rovněž jsou napínavé střihy uvnitř jednotlivých částí. Po Zrození národa (1915), v jehož stínu Intolerance tak trochu stojí, jde o Griffithův druhý celovečerní film s paralelní střihovou montáží. Griffith, průkopník střihové skladby, na těchto dvou filmech praktikuje postupy, které jsou až o dekádu později rozváděny jinými režisérskými individualitami světové kinematografie.
Film se ve své době, ač byl později označován za revoluční snímek v dějinách kinematografie, nebyl úspěšný. Do tohoto projektu s bezprecedentní filmovou výpravou bylo ve své době investováno okolo dvou miliónů dolarů, ale náklady se nikdy nevrátily.
Snímek byl pro snazší pochopení a menší náklady rozdělen na dvě části: Pád Babylonu a Matka a zákon.
Natáčení Intolerance bylo samo předmětem jiného filmu - dramatu režisérů Paola a Vittoria Tavianiových Good morning Babilonia (z r. 1987) o italských štukatérech podílejících se na tvorbě monumentálních kulis Intolerance.
Film získal mezi diváky na největších filmových databázích spíše pozitivní hodnocení.