Austerservik | |
---|---|
![]() Austerservik Pleurotus ostreatus | |
Taksonoomia | |
Riik |
Seened Fungi |
Hõimkond |
Kandseened Basidiomycota |
Klass |
Agaricomycetes |
Selts |
Šampinjonilaadsed Agaricales |
Sugukond |
Servikulised Pleurotaceae |
Perekond |
Servik Pleurotus |
Liik |
Austerservik |
Binaarne nimetus | |
Pleurotus ostreatus (Jacq. ex Fr.) P.Kumm. (1871) |
Austerservik (Pleurotus ostreatus) on servikuliste sugukonda serviku perekonda kuuluv seen.
Austerservikud on austrikarbikujulise viljakehaga, serviti puutüve külge kinnituvad seened, mis kasvavad parasniisketes metsades üle maailma, enamasti langenud puudel. Austerservik vajab viljumiseks madalat temperatuuri ja seepärast ilmub ta lehtpuudele hilissügisel ning püsib tugevate külmade saabumiseni, soojadel talvedel võib ta viljuda kuni kevadeni.[1] Tavalisem on ta parkides ja aedades, harvemini kasvab metsas.[1]
Seenekübar on hallikas-, oliiv- kuni violetjaspruun või mustjas, tihti sinkjas, kleepuv, keeljas, väga lihakas ja kuni 15 cm suur.[2] Eoslehed valkjad, hallikad, kollakad või kahvatuvioletjad, jalale laskuvad.[2] Eoslehekesed on noorena valged, vanemana helepruunid.[1] Eoslehekestelt suurel arvul vabanevad eosed moodustavad tihti kübaratele valge eospulbrikihi.[1] Jalg on valge või hallikas, üleni viltjaskarvane, külgmine, mõnikord peaaegu puudub.[2]
Viljaliha on hele, tugev ja meeldiva seenele iseloomuliku huumuse moodi lõhnaga.[3]
Austerservik on üks vähestest teadaolevatest seentest, kes toitub ka puidus elavatest selgrootutest.[4] Seen suudab mütseeli abil lõksu püüda ja seedida ümarusse.[4] Sel viisil hangib seen lämmastikku.[4]
Austerservik sisaldab aminohappeid, vitamiine, kasulikke mineraalaineid ning mikroelemente.[5] Rasvasisaldus ei ole üle 3%, kalorsus 34 kcal/100g.[5] Austerservik on väga hea dieettoiduaine. Lisaks sisaldavad seened polüsahhariidid on vähivastase toimega ning pärsivad vananemist.[5]
Austerservikute kasvatamine Euroopas sai alguse Saksamaal, kus seentega läbi kasvanud, pehmenenud ning vitamiinidega rikastatud põhku kasutati söödalisandina.[5] Selgus, et põhupallidel kasvavad seened on väga maitsvad ka inimtoiduna.[5] Nüüd kasvatatakse austerservikuid lehtpuupakkudel ja -kändudel metsas ja koduaias.[5] Seenekasvandustes kultiveeritakse neid aga saepurust või teraviljapõhust toitepinnasel.[5]
Austerserviku viljakehad kupatamist ei vaja, eriti maitsvad on praetult. Võib kasutada kastmetes, omletis jne. Sobivad ka marineerida ja soolata. Jalad on seenel lühikesed, kuid puisevõitu. Neid on soovitatav kuivatada ning jahvatada seenepulbriks, mida kasutada suppide ja kastmete valmistamiseks.