Olaus Islandsmoen | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 20. feb. 1873[1][2]![]() Bagn | ||
Død | 28. okt. 1949[3][4]![]() | ||
Beskjeftigelse | Politiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Søsken | Sigurd Islandsmoen | ||
Parti | Arbeiderdemokratene | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Olaus Trondson Islandsmoen (født 20. februar 1873 i Bagn i Sør-Aurdal[5], død 22. oktober 1949 samme sted[6]) var en norsk folkehøgskolelærer, forfatter og politiker (Radikale Folkeparti).[7] Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull for sikt virke som kulturarbeider.[6]
Islandsmoen tok artium ved Kristiania katedralskole i 1895. Han var deretter huslærer og lærer i fem år. Samtidig leste han filologi og ble cand.philos. i 1902. Deretter leste han jus i to år og var så lærer på Valdres folkehøgskole i to år. I 1906 grunnla han Vestoppland folkehøgskole i Brandbu. Her var han styrer fram til 1939. I 1910 hadde han offentlig stipend for å studere skolestellet i England og Skottland. Fra 1913 til 1915 var han formann i Noregs Høgskulelærarlag.[5]
Han var fra 1919 formann i to komiteer om henholdsvis pliktig husstellopplæring og landsungdommens videre utdanning.[5]
I perioden 1913–15 var Islandsmoen vararepresentant til Stortinget, og i perioden 1916–18 innvalgt representant, begge ganger for Valdres krets av Kristians amt. Som representant var han sekretær i konstitusjonskomiteen. Han representerte Arbeiderdemokratene (seinere Det radikale Folkeparti) og var kretsformann av partiet i Valdres.[5] Han var på tale som kirkeminister, men avviste tilbudet.[6]
I og etter okkupasjonsåra var Islandsmoen bestyrer av Hadeland folkemuseum, Valdresmuseet og Bagn bygdesamling. Han var formann i Hadelands museumslag fra stiftelsen i 1913. Han drev mye med bygdehistorie og gav i 1914 ut boka Sør-Aurdal og Etnedalen. Han var formann i Valdres bygdebokskomite.[5][8]
Han var formann i Noregs Mållag 1916–21[9], seinere æresmedlem. Han ledet Austmannalaget i flere år fra 1920, og dets fylkeslag Uppland det meste av tida mellom 1913 og 1942. Han var også styremedlem (tidvis formann) i livsforsikringsselskapet Andvake.[5]
Islandsmoen var formann i Valdres Skyttarlag i flere år. Han var med i idrettskommisjonen fra 1917, og fra 1931 var han med i et utvalg om militær utdanning av ungdommen gjennom frivillige kurs (Leidangen). Senere satt han i kontrollnemnda for den frivillige militærtjenesten fra 1933 og fram til Leidangen ble oppløst. Fra 1931 var han rådsmedlem i Norges Forsvarsforening.[5]
I 1934 hadde han en foredragsturne i USA for Nordmanns-Forbundet.[5]
Han var bror av komponisten Sigurd Islandsmoen.[10]