NGC 2506 | |
---|---|
![]() NGC 2506 na amatérském snímku | |
Pozorovací údaje (Ekvinokcium J2000,0) | |
Typ | otevřená hvězdokupa |
Třída | I2r[1] |
Objevitel | William Herschel |
Datum objevu | 23. února 1791 |
Rektascenze | 08h 00m 01s[2] |
Deklinace | -10°46′12″[2] |
Souhvězdí | Jednorožec (lat. Mon) |
Zdánlivá magnituda (V) | 8,28[3] a 7,6[3] |
Úhlová velikost | 12′[1] |
Vzdálenost | 11 287 ly (3460 pc)[4] |
Fyzikální charakteristiky | |
Metalicita [Fe/H] | −0,23 |
Odhadované stáří | 1 miliarda let[5] |
Označení v katalozích | |
New General Catalogue | NGC 2506 |
Collinderův katalog | Collinder 170 |
Melottův katalog | Melotte 80 |
Jiná označení | OCl 593, Cr 170,[6] Mel 80,[7] Caldwell 54[8] |
(V) – měření provedena ve viditelném světle | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
NGC 2506 (také známá jako Caldwell 54) je otevřená hvězdokupa v souhvězdí Jednorožce vzdálená od Země přibližně 11 300 světelných let.[4] Objevil ji britský astronom William Herschel 23. února 1791.[9]
Na obloze ji lze poněkud obtížně nalézt v oblasti bez jasných hvězd v jihovýchodní části souhvězdí u hranice se souhvězdím Lodní zádě, 4 stupně východně od hvězdy Alfa Monocerotis s magnitudou 3,9, mezi hvězdokupami Messier 47 a Messier 48. Blízko se nachází i další hvězdokupy Messier 46 a NGC 2539. Je viditelná i triedrem. Obsahuje několik stovek hvězd, ale její nejjasnější hvězdy dosahují pouze 11. magnitudy, proto je na její pozorování vhodný alespoň středně velký amatérský astronomický dalekohled,[10] který při větším zvětšení ukáže některé její nejjasnější hvězdy. Pozadí hvězdokupy ovšem zůstane mlhavé se dvěma zhuštěními na východě a západě.
Díky její mírné jižní deklinaci může být pozorována z obou polokoulí Země bez obtíží spojených se zeměpisnou šířkou. Ve skutečnosti je pozorovatelná ze všech obydlených oblastí Země.[11] Nejvhodnější období pro její pozorování na večerní obloze je od prosince do května.
Hvězdokupu objevil William Herschel 23. února 1791[9] pomocí zrcadlového dalekohledu o průměru 18,7 palce (475 mm). Popsal ji takto: „velmi zhuštěná a bohatá hvězdokupa. Hvězdy jsou dvojí velikosti, některé značně jasné a ostatní téměř neviditelné. Zhuštěná část má průměr 5 nebo 6′.“[8] Jeho syn John ji později znovu pozoroval a zařadil ji do svého katalogu mlhovin a hvězdokup General Catalogue of Nebulae and Clusters pod číslem 1611.[9]
NGC 2506 je velmi zhuštěná hvězdokupa kulového tvaru podobná zhuštěné hvězdokupě NGC 2477. Její vzdálenost se odhaduje na 11 300 světelných let a nachází se tedy ve vnější části Galaxie, pravděpodobně v rameni Persea, v oddělující se části na konci tohoto ramene.
Se stářím kolem 1,1 miliardy let jde o jednu z nejstarších otevřených hvězdokup, podobně staré jsou hvězdokupy NGC 752 a NGC 2420, i když jsou i mnohem starší hvězdokupy, jako například M 67. Její hvězdy mají velmi nízkou metalicitu, což je dáno její vzdáleností od jádra Galaxie, protože čím větší je vzdálenost hvězdokupy od jádra, tím nižší má metalicitu. Nachází se přibližně 1 600 světelných let severně nad rovinou galaktického disku, proto je podobná dalším hvězdokupám na okraji disku, jako například NGC 2420 v souhvězdí Blíženců. Hvězdokupa obsahuje zhruba kolem 800 hvězd, většina jich však má magnitudu menší než 13. Její hvězdy hlavní posloupnosti jsou z velké části dvojhvězdy.[12]
Její oběžná dráha kolem jádra galaxie je poměrně málo výstředná, což naznačuje, že se příliš nevzdálila od místa svého vzniku. Na své oběžné dráze udržuje vzdálenost mezi 10 700 a 11 600 světelných let od jádra Galaxie.[13]
V tomto článku byl použit překlad textu z článku NGC 2506 na italské Wikipedii.