NGC 6822 | |
---|---|
![]() Nepravidelná galaxie NGC 6822 na snímku z Hubbleova vesmírného dalekohledu. Autor: HST/NASA. | |
Pozorovací údaje (Ekvinokcium J2000,0) | |
Typ | nepravidelná galaxie IB(s)m[1] |
Objevitel | Edward Emerson Barnard[2] |
Datum objevu | 1884[2] |
Rektascenze | 19h 44m 57,7s[1] |
Deklinace | -14°48′12″[1] |
Souhvězdí | Střelec |
Zdánlivá magnituda (V) | 9,9[2] |
Úhlová velikost | 15,5' x 13,5'[1] |
Vzdálenost | 1,63 ± 0,03 Mly (500 ± 10 kpc)[3][4][5] |
Plošná jasnost | 15,5[2] |
Rudý posuv | -57 km/s[1] |
Fyzikální charakteristiky | |
Absolutní magnituda (V) | -12,7[6] |
Metalicita [Fe/H] | −1,2 |
Označení v katalozích | |
New General Catalogue | NGC 6822 |
IRAS | IRAS 19421-1455 |
Principal Galaxies Catalogue | PGC 63616 |
Jiná označení | Barnard's Galaxy, IC 4895, PGC 63616, DDO 209,[1] Caldwell 57 |
(V) – měření provedena ve viditelném světle | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
NGC 6822 (také známá jako Barnardova galaxie, IC 4895 nebo Caldwell 57) je nepravidelná galaxie s příčkou v souhvězdí Střelce vzdálená přibližně 1,6 milionů světelných let. Objevil ji americký astronom Edward Emerson Barnard v roce 1884. Je součástí Místní skupiny galaxií a je to jedna z galaxií blízkých k Mléčné dráze. Stavbou se podobá Malému Magellanově oblaku. Průměr této galaxie je přibližně 7 000 světelných let.[7]
Na obloze se nachází v severovýchodní části souhvězdí u hranice se souhvězdím Orla, 1,5 stupně severovýchodně od hvězdy 55 (e²) Sagitarii. Na tmavé obloze bez světelného znečištění je viditelná středně velkým amatérským astronomickým dalekohledem při malém zvětšení nebo obřím triedrem.[8] 40 úhlových minut severně od NGC 6822 se nachází planetární mlhovina NGC 6818 a 8 stupňů jihovýchodně leží kulová hvězdokupa M75.
Edwin Hubble napsal v roce 1925 klíčový článek N.G.C. 6822, A Remote Stellar System,[6] ve kterém popisuje 15 proměnných hvězd (11 z nich byly cefeidy). Prozkoumal také rozložení hvězd v galaxii až do magnitudy 19,4, včetně jejich spektrálních charakteristik a zářivostí, a rozměry pěti nejjasnějších difúzních mlhovin (velkých HII oblastí). Vypočítal také absolutní magnitudu této galaxie.
Hubbleův objev jedenácti cefeid je v astronomii důležitým mezníkem. Pomocí vztahu mezi periodou a svítivostí cefeid určil Hubble jejich vzdálenost na více než 700 000 světelných let. Byl to první systém s přesně určenou vzdáleností, který se nacházel ve větší vzdálenosti než Magellanovy oblaky. (Následně Hubble provedl tento průzkum u Galaxie v Andromedě a Galaxie v Trojúhelníku). Vypočítaná vzdálenost této galaxie byla mnohem větší než hodnota 300 000 světelných let, kterou Harlow Shapley přiřadil rozměru celého vesmíru. Tímto článkem Hubble uzavřel Velkou debatu z roku 1920 mezi Heberem Curtisem a Harlowem Shapleym o rozměrech vesmíru a povaze "spirálních mlhovin". Brzy začalo být zřejmé, že všechny spirální mlhoviny vlastně byly spirální galaxie daleko za hranicemi naší Galaxie.
Paul W. Hodge v roce 1977 rozšířil seznam známých HII oblastí v Barnardově galaxii na 16 a dnes je těchto oblastí známo více než 150.
V tomto článku byl použit překlad textu z článku NGC 6822 na anglické Wikipedii.