Soutice | |
---|---|
![]() Pohled ke kostelu sv. Jakuba Většího | |
![]() ![]() | |
znakvlajka | |
Lokalita | |
Status | obec |
Pověřená obec | Vlašim |
Obec s rozšířenou působností | Vlašim (správní obvod) |
Okres | Benešov |
Kraj | Středočeský |
Historická země | Čechy |
Stát | ![]() |
Zeměpisné souřadnice | 49°43′34″ s. š., 15°3′11″ v. d. |
Základní informace | |
Počet obyvatel | 270 (2024)[1] |
Rozloha | 10,88 km²[2] |
Katastrální území | Soutice |
Nadmořská výška | 378 m n. m. |
PSČ | 257 63, 257 71 |
Počet domů | 142 (2021)[3] |
Počet částí obce | 3 |
Počet k. ú. | 1 |
Počet ZSJ | 3 |
Kontakt | |
Adresa obecního úřadu | Soutice 104 257 71 Soutice obec.soutice@tiscali.cz |
Starostka | Alena Exnerová |
Oficiální web: www | |
![]() ![]() Soutice | |
Další údaje | |
Kód obce | 599387 |
Geodata (OSM) | OSM, WMF |
![]() | |
![]() Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Obec Soutice se nachází v okrese Benešov, kraj Středočeský, nedaleko soutoku řek Sázavy a Želivky asi třináct kilometrů východně od města Vlašim. Žije zde 270[1] obyvatel. Součástí obce jsou i vesnice Černýš a Kalná.
V poslední době se oblast stává atraktivní, neboť si zde lidé z velkoměsta staví a udržují své víkendové a prázdninové chalupy.
První písemná zmínka o obci pochází z roku 1295. Ve 14. století zde žili předkové Čábelických ze Soutic. Měli v erbu černé orlí křídlo se zlatým drápem v červeném poli. V roce 1363 se zde objevuje první zpráva o dvou tvrzích zde stojících, hořejší a dolejší. Kolem roku 1390 zde Hroch ze Soutic připojil k soutickému panství vsi Petrovice a Všebořice. V letech 1440 až 1449 došlo k prodeji panství. Novým majitelem se stal Jan Buvol, rytíř z Radonic u Českého Šternberku. Po jeho smrti zdědily majetek jeho dvě dcery. O soutické panství nejevily velký zájem. Veškerý jejich majetek přešel v roce 1500 do správy Jetřichovi Lukaveckému z Lukavce. Ten zemřel v roce 1542 a zanechal po sobě dva syny, Zdeňka a Jetřicha. Obě tvrze byly v té době pusté. Zdeněk Lukavecký z Lukavce nechal obnovit dolejší tvrz a vystavět jeho nové sídlo na místě nynějšího zámku. Hořejší tvrz již nebyla nikdy obnovena. Po jeho smrti se o majetek dělilo osm synů. Soutické panství připadlo nejdříve nejstaršímu Jetřichovi, po jeho smrti v roce 1600, spravoval Soutice Petr, později Jan mladší Lukavecký a posledním majitelem jejich rodu byl Matěj. Ten prodal v roce 1622 sídlo Janu Obyteckému z Obytec. Jan Obytecký byl později jmenován hejtmanem poděbradského panství a města Nymburk. Zemřel v roce 1636 a jeho manželka ho přežila o třicet let. Potom majetek zdědil nejstarší syn Litmír Viduna Obytecký. Byl výborný hospodář a rozmnožil majetek o statek Horka nad Slupnou, statek Petrovice a statek Zhoř. Stal se i hejtmanem Čáslavského kraje. Zemřel v roce 1671 a protože měl ještě nezletilé syny, tak se dočasným správcem stal Eliáš Žampašský. V roce 1680 přešel majetek na oba syny. Ti si majetek rozdělili a mladší Antonín Josef získal Soutice a Horku. Později k soutickému panství přikoupil i statky Kaliště a Dubějovice. Celé panství v roce 1694 prodává Mladotovi ze Solopysk a na Ostředku. Ferdinand Antonín umírá v říjnu 1726 a zanechává po sobě syna Františka Michala, který vstoupil do jezuitského řádu. Celý majetek tak připadl tomuto řádu, který ho prodal jeho matce a setrám. Majetek byl rozdělen na tři díly. Soutice, Dubějovice a Horka nad Sloupnou připadly Marii Anně, provdané za Josefa Adama Příchovského z Příchovic. Majitelé se dostali do dluhu a panství se dostalo do dražby. V dražbě koupil panství Josef František Putéani. Prodal statek Ostředek a veškeré peníze investoval do zvelebení zchátralých Soutic. Po jeho smrti v roce 1766 se ujímá správy majetku jeho syn František Antonín baron Puteáni. Ten založil v zámku roku 1780 školu pro výcvik hospodářských úředníků. V Souticích v té době byla cihelna, vápenka, mlýn i panský pivovar. František Antonín Puteáni zemřel v roce 1836. Jeho dědici prodali v roce 1837 Soutice statkáři Vincenzo Zahnovi a jeho sestře Terezii Zahnové. Nový majitel si za sídlo zvolil zdejší zámek. Vincenc Zahn zemřel v roce 1858 a panství připadlo jeho sestře. Ta pro nemoc postoupila v roce 1863 soutické panství synovci Aloisi Ignáci Zahnovi. Za jeho vlády došlo k obnovení kostela a nechal postavit kapli. Po jeho smrti majetek připadl synovci Vincenci Aloisi Zahnovi. Z důvodu nucené nákladné rekonstrukce zámku musel majetek prodat. V březnu 1897 od něj koupil panství František Bedřich Noltsch a jeho žena Ema. Potom se zde střídala rychle celá řada majitelů. V roce 1909 koupil vše Bohumil Kulík a za 5 let prodal Dr. Ing. Bohumilu Maříkovi. Ten zrekonstruoval zámek i park. Rodina Maříkova držela statek až do znárodnění v padesátých letech minulého století.
Zámek, byl po únorovém puči zabaven původním majitelům. Zakomunistického režimu sloužil jako archiv ministerstva.V obci Soutice (přísl. Čemýš, Kalná, 783 obyvatel, poštovní úřad, telegrafní úřad, telefonní úřad, katol. kostel, živnostenské společenstvo) byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody: bednář, holič, 4 hostince kovář, 2 krejčí, mlýn, obuvník, 3 řezníci, pekař, 5 obchodů se smíšeným zbožím, Spořitelní a záložní spolek pro Soutice, švadlena, trafika, velkostatek. V poslední době[kdy?] není zámek pravidelně udržován a čeká na rozsáhlou rekonstrukci. V roce 2020 byla zrenovována střecha zámku.
V lednu 2008 zaútočili na Music Bar Bretagne v Souticích neonacisté z organizace Anti-Antifa zápalnými lahvemi. Tři návstěvníci koncertu byli při útoku zraněni.[4]
Dějiny územněsprávního začleňování zahrnují období od roku 1850 do současnosti. V chronologickém přehledu je uvedena územně administrativní příslušnost obce v roce, kdy ke změně došlo:
V obci Soutice (přísl. Čemýš, Kalná, 783 obyvatel, poštovní úřad, telegrafní úřad, telefonní úřad, katol. kostel, živnostenské společenstvo) byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody:[11] bednář, holič, 4 hostince kovář, 2 krejčí, mlýn, obuvník, 3 řezníci, pekař, 5 obchodů se smíšeným zbožím, Spořitelní a záložní spolek pro Soutice, švadlena, trafika, velkostatek.
Podél západní hranice katastrálního území Soutice se rozkládá přírodní rezervace Štěpánovský potok.
Územím obce prochází dálnice D1 s. exitem 56 (Soutice). Obcí vede silnice II/126 Trhový Štěpánov - Soutice - Zruč nad Sázavou. Silnice III. třídy jsou:[12]
Železniční trať ani stanice na území obce nejsou. Nejbližší železniční stanicí je Zruč nad Sázavou ve vzdálenosti 5,5 km ležící na trati 212 Čerčany - Světlá nad Sázavou.
V obci měly v roce 2012 zastávky autobusové linky Vlašim-Zruč nad Sázavou (v pracovních dnech 5 spojů, o víkendu 2 spoje) a Zruč nad Sázavou-Praha (v pracovních dnech 2 spoje).
Kopečky je část obce Soutice, která se nachází na pravém břehu řeky Želivky (na oficiálních stránkách obce je vždy používán název Kopečky, na mapách též Kopečky). V roce 1966 se zde natáčel film pro děti Dědeček, Kylián a já podle knihy Jana Rysky. Roli dědečka, jako jednu ze svých posledních filmových rolí, vytvořil Rudolf Deyl mladší. Na soutoku Sázavy a Želivky se v roce 2006 natáčela část amerického filmu „Iluzionista“ s Edwardem Nortonem v hlavní roli. Od roku 2009 se nad jezem pravidelně koná „Ledová neckyáda“.[13]
Dům čp. 37 v této části obce je bývalá panská hájovna, tzv. Rybárna. Byla postavena roku 1840, pod lesem Hájem, nedaleko soutoku Želivky se Sázavou. Označení Rybárna pochází od dřevěných kádí na uchování nachytaných ryb.[14]